Hejsan, nykomlingar!
Varför har ingen sagt att det var nykomlingar här?
- Lucius, jag har saknat dig! - Jag var bara ute och gick.
Har du träffat nykomlingarna än?
- Vi kom precis. - Underbart, då har jag inte missat något.
Jag hatar att missa saker. Har ni träffat min fru, Willa?
Visst är hon underbar?
- Mina andra fruar lagar lunch. - Vacker dag, Lucius!
Hej, älskling. Jag älskar dig. Ha en vacker dag, allihopa.
Jag är John Sheppard. Det här är Rodney McKay,-
- Ronon Dex och Teyla Emmagan. - Teyla.
- Och du kommer från? - Athos.
Athos, ja. Jag har aldrig varit där.
Det låter som en fin plats. Är det det?
- Ända tills Vålnaderna kom dit. - Jag hatar dem.
Vad säger du om att du och jag pratar om det här över en lunch?
- Kanske till och med lite vin? - Vi vet inte ens vad du heter?
- Vi menar allvar. - Har ni aldrig hört talas om Lucius?
Alla vet att han är den visaste och snällaste människan bland stjärnorna.
De bara säger så.
Det går inte bevisa det förrän ni träffat alla, eller hur?
Då så...Lucius, vi är glada över att få träffa dig.
Om ni inte är det nu... så kommer ni att bli det.
Kom igen, nu äter vi lunch. Alla måste äta, eller hur?
Den här vägen. Efter er.
Nu kommer jag!
Stargate Atlantis Säsong 3, avsnitt 3 "Irresistible"
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot www.Undertexter.se
Jag älskar arkitektur. Det är ett mysterium för mig, men...
- det stoppar mig inte från att försöka. - Jag förstår.
- Är hon upptagen? - Nej.
Varken han, eller någon annan pratar för min räkning.
Ja, du är absolut giftasmaterial.
Jag älskar kvinnor med känslor... och med fantastiska kroppar.
Ursäkta min okunnighet och uppträdande, men vad är det hos dig som...
Jag vet vad du tänker säga, så du behöver inte ens fråga.
Jag har förmågor.
Vad är det för förmågor?
Forskning, alkemi, medicin.
Jag måste säga att jag har några av de bästa salvorna här.
- Jag skulle kunna fixa det där. - Det är bara en förkylning.
Jag har en brygd som skulle kunna bota det på sex, sju dagar.
- Imponerande! - Du vänjer dig snart.
Vi kan göra ett byte. Var kommer ni ifrån?
Ingen särskild plats, vi reser runt en hel del.
I den där underbara maskinen ni har. Ja, jag såg den när jag var ute och gick,-
-jag tittade upp och hörde...att ni kom igenom fäderneringen?
- Ja, det var vi. - Hur flyger den?
- Det är komplicerat. Man måste... - Hur har ni fått tag på den?
Vilket underbart sätt att resa på. Kan jag få en? Är de svåra att flyga?
Ja, de är svåra att flyga. Och nej, du kan inte få en.
- Men jag vill ha en, snälla. - Ledsen.
Ni kanske vill byta en mot några av hans underbara mediciner?
- Troligen inte. - Ni har åkt hela den här vägen,-
-och så vill ni inte ens handla? Det behöver inte vara skeppet, glöm det.
Jag vill inte ha skeppet, okej? Ni kanske har annat ni vill handla med?
Som...hur får du ditt hår att se ut så där?
Lunchen var fantastisk, men jag insåg precis att vi är sena.
- Sena till vad? - Den där viktiga saken.
Ja, vi skulle gärna vilja stanna, men vi måste verkligen gå.
Nej, nej, jag vill inte att ni går. Ni kom precis, kom igen.
Vi har inte börjat på andra rätten än. Jag vill visa några av mina mediciner.
Hämta salvorna, de bra salvorna. Gå. Skynda på! Gå!
- En annan dag, Lucius. Vi måste gå. - Nej, jag vill inte att ni går.
Okej, låt dem gå.
Vi är vänner, eller hur?
Vi säger så här... så fort vi kommer tillbaka...
-berättar jag för våra läkare vad du har att erbjuda, och sen...
- kan vi kanske prata byteshandel. - Senare idag, kanske?
- Kanske. - Jag ska ha allting redo.
- Tack så mycket. - Ni kommer inte att bli besvikna!
Trevliga människor.
- Jag tror ordet vi söker är... - Irriterande? Smörig?
Båda funkar.
Folket verkar gilla honom i alla fall, så det kanske är något med hans medicin.
Han låter som en smörig försäljare, Beckett får titta på det.
Jag är säker på att Carson kommer att ge oss ett snabbt svar.
- Ska ni leta efter fler portar? - Ja, med en gång.
Det är inte ett race, Rodney.
Några av de här örterna kommer från mina vandringar på den här planeten,-
-men de flesta kommer från andra planeter som jag utforskat.
Jag måste erkänna...
-att jag har gjort läkemedel för så gott som alla kända krämpor.
- Varenda en? - Till alla i stan, i alla fall.
De sjuka har blivit botade och de lama kan gå igen...
-en del kryper fortfarande, men de kryper mycket fortare än gjorde innan.
- Jag förstår. - Inget gläder mig mer...
-när någon kommer fram till mig, och säger "Tack, Lucius,-
-du har botat mig. Du är en vis och vänlig man ".
Unga, gamla, kvinnor...
- Tycker du om kvinnor, dr Beckett? - Vad? Självklart.
Jag har en brygd som får dem att stå i kö på torget och vänta på dig.
- Du förstår vad jag menar, eller? - Ja, det tror jag nog.
Jag byter den brygden... mot det du har i din väska.
Min läkarväska?
- Hade du inte botat alla krämpor redan? - Alla kända krämpor i stan.
Jag la till det som du kanske minns?
Det är frestande, men jag kan inte göra det.
Inte än i alla fall. Kom här, du måste vara utsvulten.
Jag har ordnat en fantastisk måltid åt oss.
Hur har letandet gått?
Vi har hittat en oanvänd port i omlopp över M3R-428.
En jäkla port, vi kommer aldrig nå upp till vår kvot med den här hastigheten.
- Vadå för kvot? - Min kvot.
Daedalus är fortfarande på reparation. Vi kan inte fortsätta förrän hon kan flyga.
- Hade Beckett med sig något av värde? - Nej, han har inte kommit tillbaka än.
Han anropade oss tidigare och sa att han skulle stanna ett tag till.
Tydligen hittade han något av intresse där.
Barnet var helt genomfruset.
Som en staty... som en fryst staty.
Det måste ha legat i vattnet i vad som kan verkas som en evighet.
Jag visste inte vad jag skulle göra. Jag var själv bara ett barn.
Jag tog babyn...och öppnade min rock, och la jag babyn i rocken...
-och började smeka den försiktigt över ryggen.
Jag vet inte... om det var min kroppsvärme...
-eller rytmen av min livskraft...
-som fick barnets hjärta att börja slå...
-men slog gjorde det,-
-och ljudet av gråt skar igenom den kalla mörka nattluften...
-som om den sa...
"Jag lever".
- Häpnadsväckande. - Och det där barnet...
- det barnet växte upp till att bli...
Den förtjusande unga damen.
Nej, nej, nej, inte hon, inte hon. Bakom henne.
Lite hjärnskador kanske, men bara lite. Men berättelsen är sann.
Tack för att du delade med dig.
Dr Beckett...det är vad jag gör bäst.
Att dela med mig.
- Jag förstår det nu. - Du behövde bara lära känna mig.
- Vet du, Carson, får jag kalla dig det? - Självklart!
Den här staden som du pratar om hela tiden...
- Atlantis. - Ja, Atlantis.
På en skala ett till tio, skulle den här byn bli en trea...
- Atlantis är definitivt en tia. - Är den?
- Har ni kvar skeppen? - Du menar jumprarna?
- Ja, vi har flera. - Verkligen? Intressant.
- Berätta mer. - Jag tror jag kan göra mer än så.
Inkommande maskhål. Jag sänker skölden.
- Det är dr Becketts IDC. - Det var på tiden.
Carson!
När du sa att det här stället var en tia, så trodde jag kanske, åtta och en halv...
- men...men det här! - Carson?
Dr Weir, får jag presentera Lucius Luvin.
Apropå fantastisk... henne har du inte berättat om.
Jag kommer definitivt att trivas här.
Jag förstår inte att du tog hit honom utan tillstånd.
- Jag trodde inte du hade något emot det. - Du trodde inte jag hade något emot det?
Du kan rutinerna. Du var med och skrev dem.
Han har så mycket att erbjuda.
Är det här samma kille som skulle bota min förkylning på en vecka?
Jag kan min sak, överste.
Han har tillverkat ett flertal mediciner som har visat sig vara anmärkningsvärda.
- Verkligen? Han där? - Ja.
Han har även många värdefulla örter och örterr...och kalebasser.
- Sa du kalebasser?! - Ja, Rodney. Kalebasser.
Vi vet inte allt, även om du tror det.
Han kan bli en värdefull bundsförvant.
Han är en vis och vänlig man.
- Mår du bra? - Hur menar du?
- Du beter dig som om du var... - Betuttad?
Jag var på väg att säga något annat.
- Det här är ingenting man skämtar om. - Nej, det är det inte.
Du tog med dig en främling till Atlantis utan tillåtelse.
Nu känner han till staden, så väl som adressen hit.
Lucius vill inte skada oss. Han är här som vår vän.
Ni har hans och mitt ord på det.
- Tror du han kan vara ett hot? - Han är definitivt en plåga.
Om det Beckett säger är sant, kan medicinerna vara värdefulla.
Vi får hålla koll på honom, McKay och jag fortsätter att leta efter portar.
Säg till Teyla och Ronon att inte släppa honom ur sikte.
Då var vi framme.
Det är perfekt.
- Du kan få mitt rum om du vill i stället. - Nej, nej, var inte fånig nu, Carson.
Jag ser gärna vad du har, men...det här duger så länge.
Tack och lov. Säg bara till om du vill ha något.
Jag kan inte tänka mig något annat än att bara få vara här.
Förutom...
- Vad? Berätta! - Nej, det var ingenting.
- Jag tror inte de vill ha mig här. - Ge dem en chans att lära känna dig.
- Jag hoppas att jag får den möjligheten. - Det får du, jag lovar.
Jag är säker på att dr Weir vill förhandla fram en allians med ditt folk.
- Verkligen? - Verkligen!
Det skulle vara fantastiskt!
Jag var på väg att få något att äta, för de glömde att ta med sig till mig.
- Får ni inte prata? - Gäster får inte gå runt utan eskort.
Då kan väl du följa med mig?
- Du tycker inte om mig än, eller hur? - "Än"?
Jag har svårt att uppföra mig när jag är i närheten av en vacker kvinna.
- För visst är hon läcker? - Ja.
- Vi ser till att någon kommer med något. - Tvinga mig inte att sitta här ensam.
- Nåväl. Du får följa med oss. - Det blir bra.
Då får vi en chans att lära känna varann. Hur får du ditt hår att se ut så där?
Lyssna bara på vad han har att säga.
Jag börjar bli orolig för ditt intresse i den här mannen.
Det verkar vara...överdrivet.
Jag tycker det är konstigt att du är så fientlig inställd gentemot Lucius.
- Det kan bero på att du bröt reglerna... - Och för det är jag ledsen,-
-men kan vi gå vidare nu, så att vi inte förlorar en trolig bundsförvant?
Be honom komma hit.
Hej, dr Weir.
Tack för att du gav mig audiens.
- Det är knappast det, mr Luvin. - Kalla mig Lucius, snälla.
Må det här bli den första av många gåvor mellan vårt folk.
- Tack så mycket. - Jag har gjort den själv.
Kalebassen kommer från sumpmarken på min värld,-
-toppat med ett ljus, som är gjord av talgen från ett djur...
-som jag dödade med mina bara händer.
- Så trevligt. - Det är ingenting.
- Varsågod och sitt. - Efter dig.
Vad håller du på med?
Jag har hört att ni vill förhandla om en allians mellan oss.
En allians? Okej. Visst.
Det är därför jag är här.
Då så, då kan du få börja... vad har du att erbjuda oss?
Förutom ljus.
Visst.
En bosättning på hela planeten? Allt vi behöver göra är att flytta på dem.
Vi evakuerar inte en hel planet bara för att ta deras port.
Hej! Välkommen tillbaka.
Var är Zelenka?
Här är han inte.
Det är ingen här. Var är alla?
Jag stod på utsidan, och hade ingen aning om vad jag skulle göra.
Jag sprang. Jag sprang! Jag sprang, och jag hade vapnet!
Så det här är vad jag gjorde. Jag står där, och jag springer,-
-jag ser odjuret komma mot mig, jag kliver till vänster och vänder mig om-
-och precis när det kommer mot mig, drar jag mitt svärd...
-och hugger av huvudet! Jag böjer mig ner och plockar upp det.
Och går sen triumferande in mot byn. - Häpnadsväckande.
- Det gjorde du inte! - Det gjorde jag visst, min store vän.
Det gjorde jag. Låt mig bara säga så här:
Det var inga större problem att få kvinnligt sällskap den kvällen.
- Om ni förstår vad jag menar! - "Vilken kille".
Upprepade gånger!
Vad fan är det som händer här?
- Vad menar du? - Vad jag menar?
Vi åker iväg för några timmar, och han förvandlar er till Stepfordfruarna!
- Vad har han gjort med er? - Ingenting.
- Carson hade rätt angående honom. - Jag håller med.
- Han har massor att erbjuda oss. - Örter och kalebasser?!
Bara medicinerna är värda mer än det han ber om.
- Menar du att det faktiskt är värt något? - Jag har inte testat den än.
- Så du tror på vad han säger om det? - Har du problem med det?
Jag? Nej, men han kanske.
Teyla, det här är mannen som bad dig att bli hans sjunde fru.
Jag vet. Jag hoppas bara inte att jag gjorde honom upprörd.
- Du har bara inte lärt känna honom än. - Carson har rätt, igen.
Han kan vara värdefull för oss.
Han har rest igenom galaxen och samlat på sig massor av information.
Har han delat med sig av det, än?
Inte än, men...han gav mig det här.
En vis och vänlig man.
Jag tycker det här är skrämmande.
Det här påminner om ett avsnitt från Läderlappen...
-där Kattkvinnan använde en drog, så att han skulle bli förälskad i henne.
Det slutade med att han gjorde en massa elaka saker för henne.
- Julie Newmar var läcker i den dräkten. - Det var Eartha Kitt som var Kattkvinnan.
- Inte förrän säsong tre. - Är du säker?
Jag snokade runt lite, och... det här är bilder från hans rum.
Vad är det där?
Jag tog mig friheten att söka igenom rummet.
Det fanns lite vätska kvar i flaskan. Det kommer ta lite tid att analysera den.
- Det hade varit bra med Carsons hjälp... - Han plockar påskliljor till sin nya vän.
- Det är strålande. - Det var så här vi fann din planet.
Så ni flyger till en planet, tar porten och flyger iväg.
Vi försöker ta portar som ligger i fixerade omloppsbanor runt en planet,-
-men bara om planeten är obebodd.
Det vore fel att ta en port från en värld som använder den för sin handel.
Vänta lite. Jag har hört talas om den här planeten.
- Har du? - Ja, det har jag...
-jag har också hört att den ska vara helt obebodd.
Jag vet inte hur det är med er, men jag får bra känslor för den här planeten.
Nåväl, vi kunde utrusta porten för omflyttning.
Vacker och smart.
- Doktor Weir. - Hej, John.
- Vi diskuterade portinsamlingsprogrammet. - Ja, jag hörde det.
Och Lucius känner till en planet som vi borde undersöka.
Jag hörde det också.
Vi har underrättelse om att Vålnaderna har satt upp en utpost där.
- En allians med tre kupor. - Nej, det menar du inte?
- Har det blivit bekräftat? - Vi har inte varit där än, men...
-men vår kontakt är trovärdig.
Jag skickar inte dit ett team, när det finns andra portar att undersöka först.
- Du är långt efter Rodneys kvot. - Glöm Rodneys kvot.
- Jag tänker inte skicka dit ett team. - Vet du vad?
Överste Sheppard har rätt. Missförstå mig rätt...
-med era avancerade vapen, skulle ni lätt kunna slå ut en utpost,-
-om det nu finns en där...
Det värt risken, hur liten den än är.
- Visst, folk kanske tycker du är feg... - Kan du sluta?!
- Jag tycker den är värd att undersöka. - Nej, jag kommer inte låta det ske.
Ifrågasätter du min auktoritet?
När det kommer till säkerheten på den här basen, så kan du ge dig fan på det.
Från och med nu går ingen igenom porten utan min tillåtelse.
- Vilken hemsk förkylning han måste ha. - Det här är inte likt honom, Lucius.
- Jag ber om ursäkt. - Han får mig att känna mig obekväm.
- Han är verkligen en bra man. - Jag ser det inte.
Om han inte ändrar sig, måste du göra något åt saken.
Elizabeth...vill undersöka en port vid en trolig vålnadsutpost.
- Vad? Är hon galen? - Alla är galna, har du inte märkt det?
Du får ta reda på varför, utan att någon upptäcker dig.
Det finns inte tillräckligt med vätska att jobba med, jag behöver mer.
Jag åker tillbaka till hans by, han har säkert mer på lager där.
- Ska du lämna mig ensam här? - Du sa ju att du behöver mer?
- Ja men, här är det ett dårhus snart! - Någon måste vara kvar här.
Håll dig bara borta från galningarna, och koppla ur DHD:n när jag åkt,-
-för att förhindra att någon använder den.
Willa.
Sheppard. Sheppard!
- Hur mår du? - Var är han?
- Lucius? - Har ni tagit honom?
Självklart har ni gjort det, men vi är inte arga för det.
- Han kom till oss av sin egen vilja. - Skicka tillbaka honom, snälla.
Det gör ont i oss att vara borta från honom så här länge.
Har ni alltid känt så här för honom?
Nej, men en dag när han kom tillbaka efter han bytt varor,-
-så berättade han en historia för mig... en underbar, vis, rar historia-
-om något han av en händelse snubblat över.
Från den dagen såg vi honom som den underbara man, han verkligen är.
Och innan det?
Jag skäms att erkänna att jag vägrade att dela hans bädd mer än en gång...
-men efter han försvann, så har alla blivit sjuka.
- Det har bara blivit värre. - Ta det lugnt.
Har ni sett honom dricka något från en liten flaska?
- Hans dagliga medicin. - Behöver han mer?
- Jag kan ge det till honom. - Vi båda kan göra det.
- Jag tar hand om det. - Om vi ger dig mer...
- tar du med honom hem då? - Självklart.
Inkommande maskhål. Det är överste Sheppards IDC.
Jag kom till marknaden och såg...fyra stycken!
Jag såg fyra stycken där!
Jag visste först inte vem jag skulle välja...
Och dagen efter så blev hon min fru... min femte fru...och nu har jag sex!
En Casanova är vad du är, vet du det? Sheppard, kom. Du måste höra på det här.
Han har berättat en underbar historia. De har murmeldjur på planeten.
Det är mer som en gnagare, likt ett murmeldjur...
Jag tyckte du sa att du skulle hålla dig undan från galningarna.
Jag försökte hålla mig undan, men Lucius var orolig för mig och kom ner hit,-
-och Ronon höll upp mig mot väggen och Lucius och jag hade ett långt samtal.
- Så det hade ni? - Och jag måste säga,-
-vi har inget att oroa oss över. Han är som en stor nallebjörn.
- Var är Elizabeth? - Hon lagar mat.
- Vad? - Jag vet inte, det blir en överraskning.
Vi satt här och väntade på att teamet skulle komma tillbaka.
- Vi trodde du var dem. - Teyla, Ronon och Beckett.
- De erbjöd sig att kolla M6H-491. - Men jag sa ju till dig...
Att koppla ur DHD:n, jag vet. Förlåt, jag gjorde det aldrig...
- Ronon och Teyla klarar sig. - Visst, men Beckett då?
Han...kan gå på händer, visste du det? Han gjorde det för Lucius innan de åkte.
Du skulle ha sett det. Han stod på sina händer...
McKay!
Vi vet inte med säkerhet att det finns Vålnader på den där planeten.
- Vi får snart reda på det, eller hur? - Det får vi verkligen.
Atlantis, det här är Beckett! Vi kommer in hett!
- Är ni okej? - Ja, det var tufft, men vi är okej.
Det var verkligen spännande.
Jag utgår från att det finns Vålnader på den planeten.
- Ja, massor. - Nu ska du inte överreagera, John.
Skämtar du med mig? Du skickar ett team med Beckett som ledare,-
-till en planet full med Vålnader. Hur vill du att jag ska reagera?
- För det första så erbjöd de sig. - Och för det andra, vi har örten!
Carson...jag ska berätta om ditt mod i många år framöver.
- Kommer du?! - Ja, det kommer jag!
- Skickade du dem för att hämta en ört? - Vi ville åka.
Okej, nu har jag nästan fått nog.
Inte röra.
Vad är det med dig, John?
Vi hjälpte bara en vän.
Det är inget fel med det.
Jag tror det är något fel på honom.
Vet du vad?
Jag är bara trött. Det är den här förbannade förkylningen.
Jag ber om ursäkt.
- Du kanske skulle vila lite. - Du har rätt, det är nog det jag behöver.
- Vad gör den där? - Den startar HUD:en, "Heads-up Display".
Heads-up...jag bara älskar det här!
Den ger mig all information jag behöver för att flyga jumpern:
- navigation, vapen.... - Kan du flyga den här?
- Jag kan också flyga den. - Ja, nu när du fått ATA-behandligen,-
-som jag uppfunnit. Jag är född med genen,-
-vilket gör mig mer lämplig att sköta den här teknologin.
- Han flyger inte bättre än vad jag gör. - Ljug inte för Lucius...
Pojkar, sluta slåss. En gen, sa du?
Det är som ett genetiskt fingeravtryck, Så vi kan kontrollera Atlantis teknologi.
Jag utvecklade ett vaccin som tillåter de som inte har genen naturligt,-
-såsom dr McKay...för att även de ska kunna använda teknologin också.
Verkligen? En gen, ett vaccin? Det är fantastiskt.
Här är något som är intressant. Om du ser på det här...
Doc? Kan jag få prata med dig lite?
Ursäkta mig.
Jag...tror det är något fel på mig.
Det är okej. Att erkänna det är första steget.
Så du har förstått det till slut?
Bara du lär känna Lucius så inser du att han är en vis och vänlig...
Skit också.
Varför är hangartaket öppet?
Jumper tre startar. Vem är i den?
- Jag vet inte. - Jumper tre, identifiera dig.
Jumper tre, det här är kontrollen. Identifiera dig...stäng porten.
Det är för sent. Den har lämnat hangaren.
Hej, Carson. Jag är ledsen för det där.
- Vad? Varför är... - Jag tar dig till fastlandet.
Det är för ditt eget bästa. Tro mig.
- Hur ofta brukar sånt här hända? - Det har aldrig hänt förut.
- Vi har strikta rutiner angående flyg. - Han måste ha haft en nyckel eller nåt...
En vakt såg Sheppard bära Beckett till hangaren straxt innan jumpern lyfte.
- Så det var de i den flygande maskinen? - Min dator är borta!
- En bärbar, två diskar och min forskning. - Jag sa ju att han var farlig.
- Jag är mycket besviken just nu, Liz. - Jag är så ledsen, Lucius.
Mobilisera jumprarna. Jag vill att ni får tag i dem.
- De är duktiga, de kommer att hitta dem. - Jag hoppas det.
- Jag måste åka tillbaka. - Nej, det måste du inte.
Lucius behöver mig, du har ingen rätt att föra bort mig på det här viset.
Kalla det för ett ingripande.
Du kanske inte inser det nu, men vad du går igenom nu är mer som en...avgiftning.
Enligt forskningen som Rodney lyckades göra innan han gick med i klubben,-
-var att vätskan innehöll någon form av kemikalie.
Den växelverkar i kroppen och skapar en feromonutsöndring...
-och det är något med gammaaktiviteten i den främre hjärnbarken.
Den främre hjärnbarken...är den del av hjärnan som skapar positiva känslor.
Det är därför jag behöver dig.
Det verkar som om folk blir lättpåverkade när de blir utsatta för feromonet.
Och ju längre de utsätts för det, desto större blir beroendet.
- Som en beroendeframkallande personlighet? - Det verkar så.
- Det är skitsnack! - Kolla själv!
Jag slår vad om att vätskan innehåller ett extrakt-
-som kommer från örten ni hämtade åt honom.
Han gjorde dig till sin tjänare.
Varför har då inte du blivit påverkad?
Min förkylning, sen har jag knappt varit i närheten av honom.
Jag skulle vilja kidnappa honom och hålla honom borta tills feromonet avtar.
Men folket på hans planet börjar bli sjuka.
De kommer bli sämre innan de blir bättre, jag vill inte att det ska hända er.
Du gör ju det mot mig nu!
Skärp dig, Carson! Du har inte varit exponerad så länge.
Du måste komma på ett sätt för att motverka den här saken.
Det måste finnas någon form av motgift.
- Jag kan inte. - Du kan. Du klarar av det här.
Han behöver mig.
Vi borde åka tillbaka. Vi har sökt i timmar.
Vi har bara börjat.
Jag vill inte vara borta från Atlantis. Lucius är säkert orolig.
- Tror ni han är det? - Jumper två, rapportera.
Vi kan se flera livssignaler, det kan vara jägare men vi kollar upp det.
- Är Lucius orolig för oss? - Lucius? Han mår bra, fortsätt leta ni.
Jag skulle ha stannat kvar hos honom.
- Vänta lite. - Vad är det?
Rör...dig inte.
- Den är väl satt på bedövningsläge? - Ja.
- Carson, är du okej? - Jag kommer att bli det,-
-så fort jag kommer tillbaka till Lucius.
Varför sköt du honom?
Nu måste vi bära honom hela vägen tillbaka till jumpern.
God morgon, överste. Jag ber om ursäkt för behandlingen.
Jag hatar att Elizabeth var tvungen att göra så här.
Bespara mig skitsnacket.
- Den där örten du har. - En av mina största upptäckter.
Min enda upptäckt egentligen, men du måste medge att den är ganska fantastisk.
- Hur klarade du dig innan den? - Som bagare.
Bröd mestadels. Muffins vid högtider.
Så örten ändrade i princip allt.
Ja.
Jag bakade in den i brödet. Jag tycker om att experimentera,-
-och började märka att folket började tycka om mig...
-eller rättare sagt hata mig mindre, för att sen börja tycka om mig.
Så jag tillverkade en brygd. Den fungerade fantastiskt i flera år.
Sen satte Vålnaderna upp en utpost på planeten där jag brukade hämta örten.
Då insåg jag att jag inte kunde återvända dit igen.
- Tills vi dök upp. - Det var ödet.
Alla vill hjälpa till, och jag lät dem. Det är det som är så bra med örten.
Ingen blir skadad.
De vill bara hjälpa mig hela tiden, det är inget fel med det.
Jag är en vänlig människa.
Jag skulle aldrig låta dem göra saker som de inte själva vill göra.
- Sex fruar. - Ibland alla samtidigt.
När din förkylning har gått över, ska du och jag ha ett långt samtal,-
-ansikte mot ansikte, jag har en känsla att vi kommer bli bästa vänner,-
-och att du kommer att vilja hjälpa mig, hela tiden...och du kommer att älska det.
Bara en varning, Lucius.
Om du kommer nära mig, blir det bli det sista du gör.
Det är okej, överste. Jag har inte bråttom.
Lucius?
- Ja, Carson? - Jag är klar med vaccinet.
Okej, jag kommer ner.
Jag ska bli vaccinerad. Vi får pratas vid efteråt.
- Ska han ge dig ATA-behandlingen? - Ja. Är inte det fantastiskt?
Så där, klart.
Kom ihåg, den fungerar bara på 47% av dem som får den.
Jag har tur av naturen.
Det enda sättet vi kan få reda på det är att du försöker manövrera något.
Det tar en timme innan det börja verka. Under tiden kan du vila, min vän.
- Mår du bra? Vill du ha något? - Nej, Rodney. Det är bra.
- Är du säker? Det är inga besvär. - Absolut.
- Mässen...blå jello, med lite grädde. - Kommer med en gång.
Vi borde verkligen prata om giftermål.
Jumper ett, det här är flygkontrollen. Hangardörrarna är öppna.
Du har klartecken att åka.
Klartecken att åka. Det är så spännande.
Tack, Rodney! Okej, då provar vi.
Jag tar över härifrån.
Ska inte du sitta i arresten? Carson?
Bespara dig, din charm har ingen effekt på mig längre.
- Vi är ju bästa vänner. - Carson gav dig aldrig ATA-genen.
Det var ett serum som neutraliserar kemikalien i din ört.
Jag har själv tagit det.
- Jag förstår inte vad det betyder. - Att vi kan ha samtalet du ville ha.
Det enda som kommer hända, är att du kommer få min förkylning.
Varför tar han så lång tid på sig? Jag borde gå upp dit.
Vänta! Vänta! De åker nu!
Det fungerade!
- Han flyger den. - "Han flyger så vackert!"
Flyg, Lucius. Flyg.
- Vart är vi på väg? - På en liten semester.
Så pass länge så att dr Beckett kan ge serumet till resten av mitt folk,-
- utan att du lägger näsan i blöt. - Och sen då?
Sen kanske jag flyger hem dig. De vill säkert träffa dig igen.
Skulle du göra det för mig?
Utan påverkan från örten?
- Efter allt jag gjort? - Jag är en hygglig prick.
Överste, jag kan inte tacka dig nog.
- Tack så hemskt mycket... - Efter...jag gett dem serumet.
Hur var Lucius hemkomst? De dödade honom inte i alla fall.
Men han kommer nog få några skilsmässor inom snar en framtid.
- Om de inte hängt upp honom först. - Byfolket håller på att återhämta sig,-
- så jag tror inte det kommer att hända. - Om vi inte kommer på att han,-
-avslöjat var Atlantis ligger för någon.
Då sa jag att jag skulle hänga upp honom i fötterna,-
-och skära av hans... - Tack! Vi har förstått.
Så är alla här...normala igen?
Vi mår bra, John.
Inga kvardröjande begär?
Längtan efter hans beröringar?!
Det är genant nog utan att du påminner oss hela tiden.
Okej, okej.
Det är nog bäst att jag städar ditt rum innan vi åker ut igen.
Visst.
Rodney!
Det är bara ett pyttelitet smakprov i forskningssyfte.
- Bränn det! Nu! - Alltihop.
Okej. Mitt liv i ett nötskal.
Resynck *** Xenzai[NEF] ***
Svensk Text: Mr and Mrs Bilskrot www.Undertexter.se